Театральний роман (переказ)
У передмові автор повідомляє читачеві, що записки ці належать перу його друга Максудова, який покінчив з собою і заповідав йому їх виправити, підписати своїм іменем і випустити у світ. Автор попереджає, що самовбивця не мав ніякого відношення до театру, так що записки ці є плодом його хворої фантазії. Оповідання ведеться від імені Максудова.
Сергій Леонтійович Максудов, співробітник газети “Вісник пароплавства”, побачивши уві сні рідне місто, сніг, громадянську війну, починає писати про це роман. Закінчивши, читає його своїм знайомим,
Переконавшись у тому, що роман поганий, Максудов вирішує, що життя його прийшов кінець. Викрав у приятеля револьвер, Максудов готується накласти на себе руки, але раптом лунає стукіт у двері, і в кімнаті з’являється Рудольф, редактор-видавець єдиного в Москві приватного журналу “Родина”. Рудольф читає роман Максудова і пропонує його видати.
Максудов непомітно повертає вкрадений револьвер, кидає службу в “пароплавство” і занурюється
Максудов повертається в “Пароплавство” і вирішує складати новий роман, але не розуміє, про що ж буде цей роман. І знову одного разу вночі він бачить уві сні тих же людей, той же далекий місто, сніг, пліч рояля. Діставши з ящика книжку роману, Максудов, придивившись, бачить чарівну камеру, що виросла з білої сторінки, а в камері звучить рояль, рухаються люди, описані в романі. Максудов вирішує писати те, що бачить, і, почавши, розуміє, що пише п’єсу.
Несподівано Максудов отримує запрошення від Ільчіна, режисера Незалежного Театру – одного з видатних московських театрів. Ільчін повідомляє Максудову, що він прочитав його роман, і пропонує Максудову написати п’єсу. Максудов визнається, що п’єсу він вже пише, і укладає договір на її постановку Незалежним Театром, причому в договорі кожен пункт починається зі слів “автор не має права” або “автор зобов’язується”. Максудов знайомиться з актором Бомбардовим, який показує йому портретну галерею театру з висячими в ній портретами Сари Бернар, Мольєра, Шекспіра, Нерона, Грибоєдова, Гольдоні та інших, переміжними портретами акторів і співробітників театру.
Через кілька днів, прямуючи в театр, Максудов бачить біля дверей афішу, на якій після імен Есхіла, Софокла, Лопе де Вега, Шіллера та Островського варто: Максудов “Чорний сніг”.
Бомбардьє пояснює Максудову, що на чолі Незалежного Театру стоять двоє директорів: Іван Васильович, який живе на Сивцевом Вражке, і Аристарх Платонович, мандрівний зараз по Індії. У кожного з них свій кабінет і своя секретарка. Директора не розмовляють один з одним з 1885 року, розмежувавши сфери діяльності, проте це не заважає роботі театру. Секретарка Аристарха Платоновича Поліксена Торопецька під диктовку Максудова передруковує його п’єсу.
Максудов з подивом роздивляється розвішані по стінах кабінету фотографії, на яких Аристарх Платонович відображений в компанії то Тургенєва, то Писемського, то Толстого, то Гоголя. Під час перерв у диктуванню Максудов розгулює по будівлі театру, заходячи в приміщення, де зберігаються декорації, в чайний буфет, в контору, де сидить завідувач внутрішнім порядком Пилип Пилипович. Максудов вражений проникливістю Пилипа Пилиповича, що володіє досконалим знанням людей, розуміє, кому і який квиток дати, а кому й не дати зовсім, залагоджує миттєво всі непорозуміння. Іван Васильович запрошує Максудова в Сивцев Вражек для читання п’єси, Бомбардьє дає Максудову настанови, як себе вести, що говорити, а головне – не заперечувати проти висловлювань Івана Васильовича щодо п’єси.
Максудов читає п’єсу Івану Васильовичу, і той пропонує її грунтовно переробити: сестру героя необхідно перетворити на його мати, герою слід не застрелитися, а заколоти кинджалом і т. п., – при цьому називає Максудова то Сергієм Пафнутьевіч, то Леонтієм Сергійовичем.
Максудов намагається заперечувати, викликавши явне невдоволення Івана Васильовича. Бомбардьє пояснює Максудову, як треба було поводитися з Іваном Васильовичем: не сперечатися, а на все відповідати “дуже вам вдячний”, тому що Іванові Васильовичу ніхто ніколи не заперечує, що б він не говорив. Максудов розгублений, він вважає, що все пропало.
Несподівано його запрошують на нараду старійшин театру – “основоположників” – для обговорення його п’єси. З відгуків старійшин Максудов розуміє, що п’єса їм не подобається і грати її вони не хочуть. Вбитому горем Максудову Бомбардьє пояснює, що, навпаки, основоположникам дуже сподобалася п’єса і вони хотіли б у ній грати, але там немає для них ролей: наймолодшому з них двадцять вісім років, а найстаршому героєві п’єси – шістдесят два роки.
Кілька місяців Максудов живе одноманітною нудним життям: щодня ходить до “Вісника пароплавства”, вечорами намагається складати нову п’єсу, проте нічого не записує. Нарешті він отримує повідомлення про те, що режисер Фома Стриж починає репетирувати його “Чорний сніг”. Максудов повертається в театр, відчуваючи, що вже не може жити без нього, як морфініст без морфію. Починаються репетиції п’єси, на яких присутній Іван Васильович.
Максудов дуже старається йому сподобатися: він віддає через день прасувати свій костюм, купує шість нових сорочок і вісім краваток.
Але все марно: Максудов відчуває, що з кожним днем подобається Івану Васильовичу все менше і менше. І Максудов розуміє, що це відбувається тому, що йому самому зовсім не подобається Іван Васильович. На репетиціях Іван Васильович пропонує акторам грати різні етюди, на думку Максудова, абсолютно безглузді і не мають прямого відношення до постановки його п’єси: наприклад, вся трупа то дістає з кишень невидимі гаманці і перераховує невидимі гроші, то пише невидиме ж лист, то Іван Васильович пропонує героєві проїхати на велосипеді так, щоб було видно, що він закоханий. Зловісні підозри закрадаються в душу Максудова: справа в тому, що Іван Васильович, 55 років займається режисерською роботою, винайшов широко відому і геніальну, на загальну думку, теорію, як акторові готувати свою роль, проте Максудов з жахом розуміє, що теорія ця непріложіма до його п’єсі. На цьому місці обриваються записки Сергія Леонтійовича Максудова
![1 Star 1 Star](https://ukr.school-essay.ru/wp-content/plugins/wp-postratings/images/stars_crystal/rating_on.gif)
![2 Stars 2 Stars](https://ukr.school-essay.ru/wp-content/plugins/wp-postratings/images/stars_crystal/rating_on.gif)
![3 Stars 3 Stars](https://ukr.school-essay.ru/wp-content/plugins/wp-postratings/images/stars_crystal/rating_on.gif)
![4 Stars 4 Stars](https://ukr.school-essay.ru/wp-content/plugins/wp-postratings/images/stars_crystal/rating_on.gif)
![5 Stars 5 Stars](https://ukr.school-essay.ru/wp-content/plugins/wp-postratings/images/stars_crystal/rating_on.gif)
Related posts:
- Записки небіжчика (переказ) Дія відбувається в Москві в середині 20-х рр.. У передмові автор повідомляє читачеві, що записки ці належать перу його друга Максудова, який покінчив з собою і заповів йому їх виправити, підписати своїм іменем і випустити у світ. Автор попереджає, що самовбивця не мав ніякого відношення до театру, так що записки ці є плодом його хворої […]...
- Переказ оповідання Після балу Толстого Л. Н План переказу 1. Іван Васильович починає оповідання про випадок, що перевернув його життя. 2. Опис балу. Закоханість героя. 3. Після балу. Герой випадково стає свідком екзекуції, жорстокості батька Вареньки. 4. Цей випадок перевертає життя героя й порушує всі його подальші плани. Переказ Всіма шановний Іван Васильович зненацька для всіх присутніх висловлює думка про те, що […]...
- Відгук на театральний спектакль “Украдене щастя” Недавно я подивився виставу “Украдене щастя” І. Франка в Театрі імені Т. Г. Шевченка. Ця драма мене глибоко схвилювала. Події драми розгортаються навколо трьох центральних персонажів: Анни. Миколи та Михайла. Ці ролі прекрасно зіграли артисти театру “Березіль” Л. П. Захарчук (Анна), В. М. Шистаков (Микола), В. І. Висовень (Михайло). І. Франко зобразив трьох людей, у […]...
- Жерар Філіп і театральний Авіньйон Від Парижа до Авіньйона – одна ніч поїздом. Жерар відкрив вікно душного номера в готелі “Оберж де Франс” і вдихнув свіже нічне повітря липня. Нарешті він в цьому містечку, назва якого викликає уяві п’янке старе вино з папських підвалів. Авіньйон, оповитий духмяною літньою імлою, весь перед ним як на долоні. Давній романтичний Авіньйон. Його обігає […]...
- Котляревський – драматург і театральний діяч (“Наталка Полтавка”, “Москаль-чарівник”) Великий правдолюб, гуманіст, письменник-демократ свою любов до рідної землі, до народу, його історії обезсмертив у своїх творах. У п’єсах “Наталка Полтавка” і “Москаль-чарівник” Котляревський висловив просвітительські ідеї, тим самим поклавши початок українській драматургії та українському театрові. У цих творах автор змальовує простих людей, доводить, що вони гідні поваги і наслідування. Тому і “Наталка Полтавка” і […]...
- Євгеній Онєгін – Роман у віршах (переказ) Автор – оповідач, чия біографія частково збігається з пушкінської. А. не тільки розповідає про події, а й сам участь у розвитку сюжету. Пушкін поступово відокремлює образ А. – і від образу головного героя, і від своєї власної особистості. А., яким він постає у численних “ліричних відступах” (які поступово вибудовуються в особливу сюжетну лінію), пов’язаний з […]...
- Короткий переказ – Важкий пісок Роман Батько автора народився у Швейцарії, у Базелі. У його дідуся Іванівського було три сини. Батько був молодшим у сім’ї, як говорять – мизиникл, тобто мізинець Коли батько закінчив коледж і готувався надходити в університет, виникла ідея поїхати в Росію, на батьківщину предків, у маленьке південне місто. І вони поїхали – дідусь професор Іванівський і майбутній […]...
- Роман Панаса Мирного “Хіба ревуть воли, як ясла повні?” – перший в українській літературі соціально-психологічний роман Роман Панаса Мирного “Хіба ревуть воли, як ясла повні?” – Перший в українській літературі соціально-психологічний роман Українська література, зокрема проза, з часів Шевченка зазнала значного розвитку. Та особливе місце в багатому літературному доробку українських прозаїків посідає творчість Панаса Мирного та Івана Білика, зокрема їхній роман “Хіба ревуть воли, як ясла повні?”. Це перший в український […]...
- Мольєр – (театральний псевдонім Жана-Батіста Поклена) класик французької драматургії Мольєр – (театральний псевдонім Жана-Батіста Поклена) – класик французької драматургії, що створив “блискучі” комедії “Тартюф”, “Дон Жуан”, “Мізантроп”, “Скупий”, “Міщанин-шляхтич”, “Удаваний хворий” і спеціальну школу театрального мистецтва Франції епохи класицизму. Герої його творів, будучи носіями людських пороків, повно і точно відображали епоху, у якій жив і творив Мольєр. Святенництво, лицемірство, підозрілість, тупість, легкодумство, чванство, дворянська […]...
- Роман – це літературний жанр Роман – великий за обсягом і складний за будовою епічний твір, у якому широко охоплені важливі й складні суспільні процеси, всебічно і в розвитку показані численні персонажі. У романі розвивається кілька сюжетних ліній, пов’язаних з долею головних героїв. Види роману За змістом: – роман автобіографічний; – роман біографічний; – роман історичний; – Роман пригодницький ; […]...
- Роман Панаса Мирного “Хіба ревуть воли, як ясла повні?’ перший в українській літературі соціально-психологічний роман Роман Панаса Мирного “Хіба ревуть воли, як ясла повні?” – перший в українській літературі соціально-психологічний роман Українська література, зокрема проза, з часів Шевченка зазнала значного розвитку. Та особливе місце в багатому літературному доробку українських прозаїків посідає творчість Панаса Мирного та Івана Білика, зокрема їхній роман “Хіба ревуть воли, як ясла повні?”. Це перший в український […]...
- Роман “Диво” – перший історичний роман П. Загребельного I. Трагедійні ситуації в історичних романах. (Характерно, що кали П. Загребсльний тільки починав розробляти історичну тематику, це і для критиків, і дія шанувальників його таланту стало цілковитою несподіванкою, оскільки він – після спроб знайти себе в пригодницьких і навіть фантастичних творах. – нарешті остаточно сформувався в письменника гостро-сучасної теми. В усіх своїх історичних романах митець […]...
- Роман-епопея – Скарбниця філолога РОМАН-ЕПОПЕЯ “ВІЙНА І МИР” Лев Толстой 1828 – 1910 Скарбниця філолога РОМАН-ЕПОПЕЯ “ВІЙНА І МИР” Роман-епопея Більшість дослідників погоджується з тим, що “Війна і мир” – це роман-епопея. Є й інше, менш розповсюджене, визначення жанру твору Толстого – історична епопея. Надзвичайна складність і розмаїтість проблематики, поєднання історичних сцен і картин звичаїв, трагедійних і ліричних мотивів, психологічних етюдів і філософських […]...
- “Собор” О. Гончара – роман-застереження, роман-набат О. Гончар жив у епоху, коли нове чомусь будувалося обов’язково на уламках старого, хай навіть те старе було пам’яткою мистецтва. Руйнувалися церкви і монастирі, тому що релігія була оголошена поза державою, і радянське суспільство таким чином викидало за межі своєї свідомості велику частину історичного досвіду минулого. На жаль, у нашому суспільстві дуже багато людей, які […]...
- Комедія “Пігмаліон” (1912) – “сентиментальний роман” з парадоксальною подачею Ірландець за походженням, англомовний драматург, критик, публіцист, громадський діяч. За 56 років драматургічної діяльності написав 58 п’єс. Шоу здійснив “театральну революцію” у розвитку драми, він підтримав нововведення норвезького письменника Г. Ібсена. Суть новаторства Шоу полягає в тому, що автор примушує глядача мислити і пропонує “Відкритий фінал” (глядач не отримує готового вирішення проблеми, він має сам […]...
- Роман – застереження, “роман – набат” Письменник пророчо розгледів небезпечні явища, котрі зароджувались у нашому суспільстві, але котрі потім спалахом плісняви і тліну покрили мертві води застою. Символом цього застою став герой “Собору” – Володька Лобода – цинік і негідник, “духовний браконьєр”, здатний на будь-яке святотатство в ім’я нищої кар’єри. Від знищення соборів до аварії на Чорнобильській АЕС. – це шлях […]...
- Естетизм і роман Уайльда – ПОРТРЕТ ДОРІАНА ГРЕЯ” ЯК ІНТЕЛЕКТУАЛЬНИЙ РОМАН. ЙОГО ХУДОЖНЯ СВОЄРІДНІСТЬ РОМАН РАННЬОМОДЕРНІСТСЬКОЇ ДОБИ ОСКАР УАЙЛЬД (1854-1900) ” ПОРТРЕТ ДОРІАНА ГРЕЯ” ЯК ІНТЕЛЕКТУАЛЬНИЙ РОМАН. ЙОГО ХУДОЖНЯ СВОЄРІДНІСТЬ Естетизм і роман Уайльда З-поміж усіх творів О. Уайльда принципи естетизму найкраще проявилися в інтелектуальному романі “Портрет Доріана Грея”. Парадоксальна “Передмова” готує читачів до сприйняття твору, закликаючи не шукати в ньому нічого, окрім того, що лежить на поверхні. У […]...
- Література зрілого і пізнього Відродження. Поезія. Роман. Драма 20.Література зрілого і пізнього Відродження. Поезія. Роман. Драма Відбувається інтенсивний розвиток філософської думки, найвищим досягненням якої стала філософська система основоположника англійського матеріалізму Френсіса Бекона, швидко розвивається гуманістична література, збагачуючись різноманітним змістом та ідеями, новими жанрами й поетичними формами. Такий стан, однак, тривав не довго. Уже в першому десятилітті XVII ст. історичні умови значно змінюються: різко […]...
- “Юнацький роман” Шолом-Алейхема Розмірковуючи про свої твори, Шолом-Алейхем писав, що сприймає слово “роман” і як художній твір, і як історію кохання. У “Пісні над піснями”, як у жодному з інших творів письменника, передане це розуміння роману, адже це оповідь про чаклунство, таїну зародження кохання і про його втрату. Роман Шолом-Алейхема нагадує поему про кохання, багату метафорами і символами. […]...
- Роман У. Самчука “Марія”: хроніка одного життя Роман Уласа Самчука “Марія” має підзаголовок “Хроніка одного життя”. Уважно прочитавши роман, читач одразу розуміє, що мав на увазі автор, коли давав назву своєму творові. По-перше, твір має певну схожість з так званою агіографічною літературою, тобто з “Житіями святих”. У таких творах оповідається про увесь життєвий шлях святого, так і в романі автор зображує все […]...
- Роман Івана Багряного “Сад Гетсиманський” – вирок тоталітарній системі Роман “Сад Гетьманський” автобіографічний, події, описані у ньому, відбуваються на території Сумської та Харківської областей. Однак, було б великою помилкою ототожнювати головного героя Андрія Чумака з самим Іваном Багряним. Даний роман є зразком синтезу двох стихій – розкутої творчої уяви, з одного боку, і переобтяженості надмірними деталями із власної тюремної практики. Боротьба двох начал – […]...
- Тигролови І. Багряного як пригодницький роман “Тигролови” І. Багряного як пригодницький роман Роман І. Багряного “Тигролови” написано 1944 року в Німеччині. Це був перший прозовий твір, написаний в еміграції, який розповів про страшні часи сталінщини, радянську систему влади. В основу роману покладено події тих часів, коли автор перебував на засланні на Далекому Сході. Сюжет твору побудований на “полюванні” майора НКВС Медвина […]...
- “Червоне і чорне” як соціально-психологічний роман – Відкрита книга РОМАН “ЧЕРВОНЕ І ЧОРНЕ” Фредерік Стендаль 1783 – 1842 Відкрита книга РОМАН “ЧЕРВОНЕ І ЧОРНЕ” “Червоне і чорне” як соціально-психологічний роман Головною підставою для такого визначення жанрової специфіки твору є те, що в ньому означені соціальні процеси й колізії переломлюються крізь призму свідомості й реакцій центрального героя, його внутрішньої боротьби і, зрештою, його драматичної долі. Цей герой, простолюдин “із […]...
- Переказ билини “Пісня про царя Івана Васильовича й відважного купця Калашникова” “У златом вінці” сидить за трапезою грізний цар Іван Васильович. За ним коштують стольники, навпроти – бояри так князі, з боків – опричники. Усі бенкетують і славлять царя. Лише один відважний опричник Кирибеевич не пригубив золотого ковша. Опустивши голову на груди, він думає “думу міцну”. Насупив цар брови: може бути, опричник задумав недобре, иль служба […]...
- “Маруся Чурай” Ліни Костенко – історичний роман у віршах (3 варіант) Важко навіть і повірити в те, що колись у нашій літературі Ліни Костенко не було. Читачі давно зжилися з думкою, що вона є, що без її творів українське письменство було б дуже збідненим. Ліна Костенко в нашій поезії – як перша скрипка в симфонічному оркестрі. А без скрипки й оркестр – не оркестр. Ліна Костенко […]...
- Іван Карпенко-Карий – Хазяїн (Стислий переказ, дуже скорочено) Іван Карпенко-Карий Хазяїн (CКОРОЧЕНО – стислий переказ) Комедія у 4-х діях Дійові особи: Терентій Гаврилович Пузир – хазяїн, мільйонер. Марія Іванівна – його жінка. Соня – їх дочка. Феноген – права рука хазяїна. Маюфес – фактор. Павлина – кравчиха з города. Зеленський, Ліхтаренко – економи. Куртц – шахмейстер (спеціаліст з вівчарства). Петро Петрович Золотницький – […]...
- Роман у віршах – визначення Роман у віршах – різновид змішаного жанру, що поєднує багатоплановість, епічні принципи розповіді з суб’єктивністю, притаманною ліричним творам. Роман у віршах став популярним у ХІХ-ХХ ст. Межують з ним драматична поема, віршована повість. В Україні помітне пожвавлення цього жанру спостерігається у 60-70 рр. XX ст. (хоча представлений він й у 30-50 рр.: “Марина” М. Рильського, […]...
- Роман на “вічну” Тему (відгук на “Роман про Тристана та Ізольду”) Є твори, що не підвладні невпинному часу. Є теми, що бентежать душі читачів, як колись хвилювали їхніх дідів та прадідів, як хвилюватимуть онуків та правнуків. Почуття, які не згасають. Вічні скарби людської душі. Скільки вже написано про кохання, про шалений, яскравий світ, що розкривається перед очима, про трагедію і смерть, що ходять завжди поруч, але […]...
- Пікнік на узбіччі (переказ) Дія відбувається в кінці XX ст. в місті Хармонте, який знаходиться біля однієї із Зон Візиту. Зона Відвідання – їх на Землі налічується лише шість – це місце, де за кілька років до описуваних подій приземлилися на кілька годин космічні прибульці, які залишили численні матеріальні сліди свого перебування. Зона обгороджена і ретельно охороняється, вхід в […]...
- “Чорна рада” П. Куліша – перший український історичний роман Як щирий патріот України П. О. Куліш мав усвідомлене почуття відповідальності за долю нації. Він шукав шляхи виходу з колоніального рабства, тому звернувся до історії, насамперед її трагічних сторінок, які б могли вказати на причини втрати Україною державності. Письменника глибоко вражали зневага його сучасниками національних святинь, він намагався дошукатися причин національного лиха. Так поступово зароджується […]...
- Роман на “вічну” тему (відгук на “Роман про Тристана та Ізольду”) Є твори, що не підвладні невпинному часу. Є теми, що бентежать душі читачів, як колись хвилювали їхніх дідів та прадідів, як хвилюватимуть онуків та правнуків. Почуття, які не згасають. Вічні скарби людської душі. Скільки вже написано про кохання, про шалений, яскравий світ, що розкривається перед очима, про трагедію і смерть, що ходять завжди поруч, але […]...
- Роман Роман (від франц. готап – романський) – епічний жанровий різновид, місткий за обсягом і складний за будовою прозовий (іноді віршований) твір, який показує життя в усій його повноті, в розмаїтті виявів і зв’язків. Це визначає і структуру роману: події в ньому зазвичай охоплюють великий період часу, дія переноситься з одного місця в інше. Події, пов’язані […]...
- “Місто”- перший роман європейського рівня про селянську молодь I. Творча особистість В. Підмогильного. (Твори В. Підмогильного порушували філософські проблеми буття людини першої третини XX століття. Він продовжив традиції української класичної літератури з її гуманістичним пафосом, пильною увагою до внутрішнього світу своїх героїв, виявляючи в них боротьбу двох начал – добра і зла. Свій родовід як митець Підмогильний веде від В. Винниченка, в якого […]...
- Роман “Сад Гетсиманський” Івана Багряного – страшний документ сталінської доби Восени 1932 року Іван Багряний опинився у слідчому ізоляторі НКВС. Вирок – заслання на три роки до північної частини Далекого Сходу. Серце справжнього українця не витримало розлуки з рідною землею, Іван Багряний рушив на захід, та доїхав лише до Томська. Знову арешт, суд і знову вирок: за втечу – три роки ув’язнення, які письменник провів […]...
- Переказ Кінське прізвище Чехова А. П План переказу 1. Генерал Булдеев страждав від зубного болю й перепробував всі народні засоби. 2. Прикажчик Іван Евсеич пропонує звернутися до людини з “кінською” прізвищем. 3. Усі пропонують варіанти “кінської” прізвища. 4. Доктор вирвав генералові зуб, а прикажчик згадав прізвище Переказ У генерал-майора Булдеева розболілися зуби. Він застосував всі народні засоби: полоскання Горелкою, коньяком, прикладання […]...
- “Червоне і чорне” як соціально-політичний роман – Відкрита книга РОМАН “ЧЕРВОНЕ І ЧОРНЕ” Фредерік Стендаль 1783 – 1842 Відкрита книга РОМАН “ЧЕРВОНЕ І ЧОРНЕ” Роман “Червоне і чорне” справедливо вважається одним з шедеврів Стендаля. Це роман про сучасність, про французьке суспільство періоду Реставрації, взяте в широкому діапазоні. Перед читачем розгортається життя провінції і столиці, різних класів і прошарків – провінційної і столичної аристократії, буржуазії, духовенства, навіть певною мірою […]...
- Образ головного героя в оповіданні Л. М. Толстого “Після балу” Іван Васильович – Головний герой оповідання Льва Миколайовича Толстого “Після балу”. В образі головного героя автор зобразив портрет людини, який був типовим для тієї епохи. Іван Васильович був людиною, який жив дуже скромно, йому були байдужі великі справи. Такий людина був схожий на всіх інших, нічим не виділяючись із загальної маси. Але, здається зовні “звичайність” […]...
- Чому А. С. Пушкін називає роман у віршах “Євгеній Онєгін” “вільним романом” (“И далечінь вільного роману я крізь магічний кристал ще неясно розрізняв…”)? Роман у віршах Пушкіна “Євгеній Онєгін” насамперед – найвідоміше й важливе для розуміння його творчої особистості й літературного шляху добуток. Поет почав роботу навесні 1823 року в Кишиневі, завіршив роман у Болдіні дивно плідної й счастливой для Пушкіна восени 1830 року. У знаменний “ліцейський” день 19 жовтня спалив рукопис небезпечної десятой глави, але продовжував свій […]...
- Роман “Диво” Павла Загребельного: історична правда й художній вимисел Романи Павла Загребельного на історичні теми відтворюють нам те тло епохи, в якій відбуваються події. Читаючи “Диво”, ми ніби переносимося у часи тисячолітньої давності – Київську Русь. Отже, твір – про далеку історію, коли на зміну язичництву приходить інша віра – християнство. Ми стаємо свідками цього конфлікту. Автор подав ідею, яка була колись, яка віками […]...
- “Маруся Чурай” Ліни Костенко – історичний роман у віршах (1 варіант) Історичний роман у віршах “Маруся Чурай” Ліна Василівна Костенко опублікувала в 1979 році. Цієї через рік цей видатний твір української літератури був відзначений Шевченківською премією. Рідкісний літературний жанр вимагає від автора особливої майстерності, великої сили мистецької прояви: прекрасно знати історію і втілювати її у поетичному творі – для цього потрібний неабиякий талант письменника. Твір “Маруся […]...